Team Wild Animais Only Relesed On: www.Hounddawgs.org
KAKSI VUOTTA AIEMMIN
- Olisi pitänyt tilata sinulle kofeiiniton. - Luke.
Raskaana oleva nainen saa nauttia vain 300 milligrammaa kofeiinia päivässä.
- Luin sen netistä. - Vai että netistä.
Niin. Siitä tiedän, että se on totta.
Arvaa mitä? Olet naurettava.
Ja naurettavan herttainen, söpö ja...
Mitä?
En ansaitse sinua.
Hei. Olen onnekkain tuntemani mies.
Susan?
Andi. Hei.
Anteeksi, että keskeytin. Tuo oli herttaisinta ikinä.
- Olen Luke, Susanin mies. - Hei. Olen Andi...
- Andi on vanha ystävä. - Siistiä. Mistä te tunnette toisenne?
- Leiriltä. Olimme ohjaajina. - Et kertonut olleesi leiriohjaaja.
- En niin. - Mitä muuta hän mahtaa salata minulta?
Olisi kiva jutella, mutta olemme menossa brunssille.
- Ymmärrän. Ei se mitään. - Minä voisin - -
- mennä varaamaan meille paikan, jos tahdotte vaihtaa kuulumisia.
Selvä. Kiitos.
- Oli kiva tavata, Andi. - Samoin.
Vau. Uskomatonta, että olet raskaana. Onneksi olkoon.
Huomasin sinut ja tulin tervehtimään, Susan.
Kun taas huomaat minut, tee palvelus ja jatka eteenpäin.
En aikonut sanoa mitään tapahtuneesta. En ole idiootti.
En tiedä, mitä sinä aiot sanoa.
Minulle on ihan sama, mitä sinä salaat mieheltäsi.
- Et kai luule, että hän huomasi jotain? - Kuuntele, Andi.
Puolustan perhettäni vaikka henkeni kaupalla.
Ymmärrätkö?
TIEDÄN, ETTÄ TAPOITTE HÄNET
Voi pyhä helvetti.
Vittu!
Älä koske siihen!
- Kuka siitä muka tietää? Siitä on vuosia. - Joku näyttää tietävän.
Voi vittu.
Nouse ylös. Kuuntele minua, Susan.
- Katso minua, Susan. Katso minua! - Ei.
Katso nyt.
Hengitä.
Kas niin. Hyvä. Kyllä tämä tästä.
Me selvitämme tämän.
Tule.
- Me selviämme tästä. - Selviämmekö?
- Häivytään. Metsässä vaanii psykopaatti. - Lopeta, Renée.
Kuulitko jotain?
- En. Kuulitko sinä? - Kuuntele.
En kuule mitään. Gene!
Ei täällä ole ketään. Tule.
Ei hätää.
Ei mitään hätää.
Antoine.
Mikä helvetti tuo on?
Jestas.
Ei. Älä mene!
Ole niin kiltti!
Minä pyydän. Älä mene.
Se on hän.
- Melkein valmis. - Niin taitaa olla.
Sinulla on verta käsissäsi.
Ja tämä on elämänviivasi.
Älä kerro, ellen sitten elä satavuotiaaksi.
Se ei kerro elämän pituutta, vaan elämän laadun.
Syvä ja pitkä elämänviiva tarkoittaa, että olet täynnä elinvoimaa - -
- ja että ihmiset tuntevat sinuun vetoa.
Tai sitten se tarkoittaa, että kosteusvoiteeni ei toimi.
Voisimmeko laittaa paikat valmiiksi?
Joo. Minulla on tässä tämä kyltti. Laitanko tämän perälle vai eteen?
ENNUSTAJA
- Sama se. - Minusta se kannattaa laittaa eteen.
Hankin myös lumisadepallon. Se käy kristallipallosta. Mitä sanot?
- Hienoa. - Okei. Siistiä.
Käyn hakemassa sen, mutta...
Olen innoissani siitä, että teemme tämän yhdessä, Susan.
Okei. Palaan pian.
VIISI VUOTTA AIEMMIN
Hei.
- Pelasta minut. - Miltä? Tämä näyttää upealta.
- En tarkoittanut tätä, vaan Talvinderia. - Voi luoja. Susan.
Okei. Tajuan. Te rakastatte Talia.
Hän on epätoivoinen takertuja. Se on jo ällöttävää.
Ehkä hän ylikompensoi, koska hän aistii vihasi.
Minkä sille voi? Se tyttö kuumottaa minua.
Nyt vietän koko illan ennustaen - -
- ja tuijottaen typerää kristallipalloa, jota hän on etsinyt jo tunnin.
Jestas, Susan. Voisit olla hänelle mukavampikin. Ihan oikeasti. Yritä edes.
Okei. Sinähän tiedät, että osaan lukea ihmisiä.
En tarvitse tarotkortteja tai palloja.
Vaistoni sanoo, että siihen tyttöön ei pidä luottaa.
No, vitustako minä tiedän?
Tal on niin mukava, kiva ja mahtava.
Hyvä on. Taidan olla väärässä.
Paitsi että en koskaan ole. Tiedät sen.
- Mitä kulttilaiset mahtavat tehdä? - Puhuvat meistä.
Luulevatko he, että teimme sen?
- Miksi tappaisimme ystävän? - Ei olisi eka kerta.
Aiotko auttaa vai vittuilla?
- Painu helvettiin, Dawn. - Painu itse.
Lopettakaa nyt, tyypit.
Painu helvettiin.
Tarvitsemme tarinan.
Meidän on sovittava yhteisestä tarinasta, jos meitä syytetään jostain.
- Jotain simppeliä. - Okei. Isketään ensin.
Okei. Miten?
Mehän olemme täällä vieraita.
Tulimme muistelemaan menneitä, ja ystävämme tapettiin. Traumatisoidumme.
Ihan kuin Talvinderin tapauksessa. Laitamme heidät puolustuskannalle.
Se täsmää kaikkeen aiemmin sanottuun.
Tiedän, mutta meidän ei kannata mainita Talvinderia kuin pakon edessä.
- Kuulostaisi, että yritämme liikaa. - Selvä.
Muuten tuo on hyvä suunnitelma.
Käydään katsomassa, löysivätkö he Genen. Sitten lähdemme helvettiin täältä.
Tulin katsomaan, miten jakselet.
Niin hyvin kuin mahdollista.
Pidätkö kristalleista?
Tiedän, että ne ovat hokkuspokkustelua.
Ei se mitään.
- On muutakin kuin taivas ja maa. - Jotka voidaan kuvitella filosofiassasi.
Niin.
- Mitä nuo ovat? - Karneoli.
Savukvartsi.
Sardonyksi, suojeluksi.
Nämä auttavat luomaan ympärilleni tukemisen kehän.
Olet peloissasi.
- Entä sinä? - Kentällä on valtavasti kauhua.
Yritän kaikkeni, että pysyisin läsnä.
- Mikä se on? - Musta turmaliini.
Se ympäröi suojelevalla energialla ja auttaa maadoittumaan.
Kiitos.
Judith?
Mitä?
En tahdo urkkia asioitasi, -
- mutta pitäisikö meidän olla huolissamme sinusta?
- Ei. - Et tee mitään.
- Hei. Kutsun neuvonpidon koolle. - Oletko kunnossa, Antoine? Sinä...
- Näytät järkyttyneeltä. - Alakerrassa viiden minuutin kuluttua.
Kuten tiedätte, aiemmin tänään - -
- yksi vieraistamme, Andi, löydettiin kuolleena.
Renée ja minä lähdimme etsimään Geneä apuun.
- Kävi ilmi, että hänetkin on tapettu. - Tapettu?
- Sekä Andi että Gene murhattiin. - Mistä tiedät?
- Tämä on ihan vitusta. - Meidän on pysyttävä rauhallisina -
- ja selvitettävä tämä yhdessä. - Yhdessä olemme vahvoja.
Ei. Tämä ei ole oikea hetki kumbayah- rinkirunkkaukselle.
Meidän on löydettävä syyllinen, ja fakta on, että ruumiita - -
- alkoi tulla vasta näiden kusipäiden saavuttua.
Kiva. Syytä vain uhria.
Kutsuimme vanhan jengin koolle.
Ystävämme murhattiin raa'asti, ja sinä syytät meitä.
- Kukaan ei syytä teitä. - Menetitte ystävänne, ja me omamme.
Jos rekeen ahtautuu kaksi, puolet meistä voi lähteä Genelle -
- soittamaan apua. - Ketkä onnekkaat jäävät tänne?
Turvallisuus on etusijalla.
Moottorikelkkoja on vain kolme, joten kaikki eivät mahdu.
- Et kai luule, että se oli joku meistä? - En ole mikään vitun etsivä, Renée!
- Anteeksi. Tuo oli reaktiivisesti sanottu. - Totta hitossa oli.
Yritän pitää sinulle tilaa, mutta voisimmeko vain olla hiljaa?
Onnistuu.
Kokeile sinä tuota.
- Voi helvetti. Ei käynnisty. - Tämäkin on sökönä.
Anna kun minä.
Voi helvetti.
Ei polttoainetta. Tankki on tyhjä.
- Tässä myös. - Voi paska.
Imetty tyhjiin.
Kukaan ei jää vapaaehtoisesti tänne, joten vedämme pitkää tikkua.
Susan?
Anteeksi. Olin jossain ihan muualla.
- Voinko jotenkin auttaa? - Onko sinulla aikakonetta?
Tahtoisin palata aikaan ennen kuin tämä tapahtui.
Ennen kuin edes päätimme tulla tänne ja tehdä kaiken.
Sitä minä haluan.
Tahdon viettää loppuikäni hyvien ihmisten parissa - -
- ja pysyä kaukana pahoista.
- Pahoista? - Niin. Heitä on kaikkialla.
Lapset tulevat ihan kohta. Viimeistellään paikat.
Minulla on idea.
Tehdään jotain hiuksillemme. Jotain noitamaista.
Älä nyt. Jos et tykkää siitä, sen voi ottaa pois.
- Okei. - Oikeastiko? Okei.
- Istu. - Okei.
Okei.
- Sinulla on ihanat hiukset. - Kiitos.
Rakastan hiusten laittamista. Leikin pienenä nukkien hiuksilla.
Se on minusta tosi rentouttavaa.
Voisimme laittaa sinulle jakauksen eteen.
Ehkä pari lettiä kehystämään kasvoja.
Tai sitten kampaamme hiukset kokonaan toiselle sivulle.
Ihosi on tosi pehmeä. Se tuntuu ihanalta.
- Tahtoisin... - Tahtoisit mitä?
Tahtoisin -
- kertoa sinulle, miten säälittävä olet.
Näen suoraan lävitsesi, vaikka toiset eivät näkisikään.
Kaikilla on kyky tehdä hyvää ja pahaa.
Jos et tahdo olla murhaajien seurassa, suosittelen, että et sitten ole.
Sanoit kuitenkin tahtovasi pois pahojen ihmisten luota.
Se on mahdotonta, sillä meissä jokaisessa - -
- asuu niin pahuus kuin hyvyyskin.
Jäimme täksi yöksi tänne.
Kokeilitteko varmasti jokaista kelkkaa?
Mitäpä luulet, Noah?
Lähdemme Genelle aamulla. Jalkaisin. Yritetään nyt nukkua.
Miten tässä voi nukkua? Meitä vaanitaan.
Pidämme vahtia. Jaetaan vuorot.
- Meillä ei ole suojaa. - Kyllä on.
- Dawn! - Mitä helvettiä?
- Mitä? Otin tämän mukaan kaiken varalta. - Minkä kaiken?
En tiedä. Tappajan. Talvinderin aaveen. Vesikauhuisten kojoottien.
Tiedätkö, miten meidän käy, jos he huomaavat, että sinulla on ase?
- Jos joku tulee, ammun hänet. - Unissasiko?
Aivan, Susan.
Kukaan ei tule tänne, sillä rakennamme oven eteen barrikadin.
- Mikä tuo on? - Mikä?
Rauhoitu. Ei se mikään puukkomies ole. Se on pelkkä laatikko.
Varovasti.
"Pysykää lämpimänä." Kuinka huomaavaista.
- Ellei sitten... - Mitä siinä on, Noah?
Minä katson.
Tässä on vain vaatteita.
Voi paska! Nämä ovat Genen vaatteita.
- Nämä olivat hänen yllään. - Luoja.
Ei...
- En pysty tähän. - Mitä sinä teet?
Minä lähden! Menen takaisin Genelle, nousen autooni -
- ja kaasutan tieheni. - Ei.
- Matkaa on 30 kilsaa. - Sinä kuolet.
Mieluummin jäädyn kuoliaaksi kuin saan puukosta. Olen patikoinut ennenkin.
Olen samaa mieltä Susanin kanssa. Kokeilen onneani ulkona.
- Tuo on ihan älytöntä. Odottakaa aamuun. - Ei! Vitut tuosta.
Lähden teidän kanssanne tai ilman teitä.
Mennään.
Uskotko, että tämä vanha matkailuauto toimii?
Susan. Mene pois.
Lähde menemään.
- Mitä tapahtui? - Esitätkö tyhmää?
- Käske hänet pois luotani, Dawn. - Okei.
Minä en tehnyt tätä.
- Talvinder tekee juuri sitä... - Pyydätkö minua syyttämään uhria?
Olet uskomaton. Häivy täältä.
Painu helvettiin täältä, Susan!
Ei mitään hätää.
Olemme kävelleet seitsemän kilometriä 45 minuutissa.
Tällä vauhdilla olemme perillä kolmessa tunnissa.
- Mikä tämä on? - Mikä?
Voi paska. Puhelinlinja on katkaistu.
Tämä on tahallista. Joku jahtaa meitä ja eristää meidät muusta maailmasta.
Hän saattaa olla lähistöllä, joten ole hiljaa.
- Mikä tuo on? - Ei ainakaan orava.
Juokse!
- Mitä? Odota! - Jätä se!
Uskotko, että he selviävät?
Lakkaa ajattelemasta heitä.
Eikö häntä koskaan löydetty?
Poliisi etsi kaikkialta, mutta häntä ei löydetty.
- Ei jälkeäkään. - Ei mitään.
Hänen takiaan minä menetin leirin.
Kukaan ei enää lähettänyt lapsiaan tänne.
Todella perseestä.
Tarvitsen kupillisen teetä.
- Kauanko niistä tapahtumista on? - Veljeni sulki leirin kolme vuotta sitten.
Tyttö katosi pari vuotta aiemmin.
Noah sanoi, että he tulivat leirikokoukseen.
Viisi vuotta sitten he olivat sopivassa iässä.
Tunsivatko he hänet? Tässä on varmasti jokin yhteys.
- Oletko kunnossa? - En saa henkeä. Odota.
Meitä seurannut otus taisi luovuttaa.
En jaksa enää. Olen lopen uupunut, ja koko kehoni on umpijäässä.
- Okei. - Voi helvetti.
Mitä kummitus sanoi toiselle?
- Painu helvettiin. - Hei. Minä vaihdan puheenaihetta.
- Mitä kummitus sanoi toiselle? - Ei hajuakaan.
Uskotko ihmisiin?
Todella hauskaa. Älä lopeta päivätyötäsi.
Nyt on sinun vuorosi kertoa vitsi.
Kerro vitsi, mutta meidän on samalla käveltävä.
No niin. Jalkaa toisen eteen.
Jalkaa - -
- toisen...
Mitä?
Eikä!
Ei helvetti. Kierrämme kehää.
Me emme pysty tähän. Jos jatkamme, kuolemme tänne.
- Mennään takaisin. - Ei!
- Ei käy! - Mieti nyt, Susan.
- En voi palata sinne. - Sinun täytyy. Meillä ei ole vaihtoehtoja.
Me emme selviä.
- Mitä te oikein ajattelitte? - Ei nyt, Antoine.
Tuuli ei hajottanut puhelinlinjoja. Joku katkaisi ne tahallaan.
Noah. Kärsit hypotermiasta ja olet täynnä paleltumia.
Olen koulutettu sairaanhoitaja. Riisun nyt sukkasi.
Häijyä. Voit hyvästellä varpaasi.
Olipa empaattista. Ryhdy ihmeessä lääkäriksi.
Heiluta varpaitasi.
Tilanteen vakavuus selviää lämmittyäsi.
Menetänkö varpaani? Ehdin jo kiintyä niihin.
- Rauhoitu. Kukaan ei menetä ruumiinosia. - Kerro tuo kaverillesi Genelle.
Takana on pari lämmitintä. Haen ne. Me pelastamme nuo possut.
- Ne toimivat propaanilla. Tukehtuisimme. - Mökissä on sähkölämmitin.
Hae se! Mark lähtee mukaan. Kerro muillekin.
- Onko muita määräyksiä, sir? - Aiotko takertua tuohon?
Antoine.
Anteeksi. Olet oikeassa. Minä...
En olisi saanut komennella sinua.
Pyydän vilpittömästi anteeksi.
Miten voin auttaa Noahia?
Hae pyyhe ja lämmitä se kuumalla vedellä.
Painele sillä hänen kasvojaan, käsiään ja jalkojaan.
Peter.
Juokse. Heillä on ase.
Mitä helvettiä, Dawn? Siellä ovat Keira ja Mark.
Mikä helvetti sinua vaivaa?
Heillä on ase. He ampuivat meitä kohti.
- Oletteko kunnossa? - Kyllä kai.
Miksi toitte tänne aseen?
- Vastatkaa! - Emme tuoneet.
Dawn toi aseen.
Me saimme tietää mutkasta vasta pari tuntia sitten.
Olen syytön. Älkää minua katsoko.
- Katsomme molempia! - Vastaa. Miksi ystäväsi toi aseen?
- Ei aavistustakaan! - Valehtelet.
- Emme tehneet mitään! - Säästä sanasi. En ole tyhmä.
- Kuuntele minua, Renée. - Olen kuunnellut tarpeeksi!
Ja luottanut.
Dawn on täysin Talvinderin puolella.
- Se tyttö on täysi psykopaatti. - Susan.
Miksi uskoisin sinua heidän sijastaan?
Koska olemme ystäviä, Andi.
Olemme olleet työkavereita kolme kesää putkeen.
- Olenko koskaan rikkonut luottamustasi? - Et.
Tahtoisin säästää sinut tältä, -
- mutta ansaitset kuulla totuuden.
- Anna ase minulle. - Mitä?
- Menemme selittämään psykoilumme! - Emme helvetissä mene!
Minä suojelen itseäni.
Alat pelottaa minua.
Anna ase minulle, Dawn.
Nyt!
Ota se. En tahdo, että asiat karkaavat enää yhtään pahemmin käsistä.
Taisimme jo ohittaa sen pisteen.
Antaisinko tämän sinulle, jos tahtoisin satuttaa?
Miksi sinulla yleensä on ase?
Ehkä Dawn vain pelkäsi lähteä yksin erämaahan.
Eläinten tai jonkin takia.
Olitte kaikki täällä viisi vuotta sitten, kun se ohjaaja katosi.
- Tuo ei ole totta. Emme... - Nyt te palasitte, ja ihmisiä tapetaan.
Yksi teistä toi aseen. En usko teitä. Liian monta sattumaa.
- Liian monta valhetta. - Tulkaa tänne, Noah ja Susan. Nyt!
Menkää mökkiinne ja pysykää siellä. Saatte ruokaa, mutta ette saa tulla tänne.
- Älkää, Antoine ja Renée. - Jos tulette tänne, minä käytän asetta.
Hei.
Sinä siis palasit?
Joo. Sinun ansiostasi olemme kotiarestissa.
- Kotiarestissa? Missä ase on? - Älä kysy.
- Haloo! Missä ase on? - Älä kysy.
- Kysynpäs. - He ottivat sen.
Jos ottaminen tarkoittaa sitä, että Peter antoi sen heille,
- niin kyllä. He ottivat sen. - Oletko ääliö?
Lopeta!
Sinulla ei ole oikeutta suuttua. Tämä sotku on sinun syytäsi.
- Niinkö? - Kyllä vain.
Teidän ei ole mikään pakko tapella juuri nyt.
- Voisimmeko olla tiimi? - Tämä ei ole mikään tiimi.
Minä tuskin kestän katsoa teitä, -
- saati että nukkuisin yöni vitun murhaajien kanssa.
Käsissänne on verta. Ansaitsette joutua vankilaan.
- Ja sinäkö et ansaitse? - En! En koskenutkaan Talvinderiin.
Olen ainoa, joka ei kajonnut häneen.
- Älkää tehkö tuota nyt. - Olet sekaisin!
- Dawn. - Ei. Hänen on kuultava tämä.
Mikä muka?
Tätä ei olisi tapahtunut ilman sinua ja sairasta suunnitelmaasi, -
- jonka laadit antaaksesi Talvinderille opetuksen. Tunnusta pois.
Sytytit tulitikun ja juoksit karkuun sillä sekunnilla, kun tuli pääsi irti.
Ja nyt sitten väität olevasi meitä parempi.
Toivottavasti sinä olet seuraava.
- Pitäisikö meidän lähteä hänen peräänsä? - Vitut hänestä. Minä painun pehkuihin.
Odota, Andi.
Luotiin häneen. Puolustin häntä.
- Sitten hän menee nussimaan... - Tiedän.
Tahdon kirkua hänelle, kunnes hän tajuaa.
Huutaminen ei auta mitään. Hän vain nauraisi päin naamaasi.
Tarkoitatko, että minun pitäisi antaa asian olla?
En.
Jos tahdot vaikuttaa häneen, sinun on ajateltava kuten hän.
Laadimme suunnitelman ja toteutamme sen.
Ikävää, että jouduit näkemään tuon.
Sinun on oltava kärsivällinen.
Lupaan, että panemme hänet maksamaan tekonsa, -
- niin että hän ei tee näin enää ikinä.
Ei!
Älä!
Suunnitelmaan tuli muutos, Susan.
- Mitä me nyt teemme? - En tiedä.
- Peter. - Susan! Olen pahoillani.
En pysty tähän!
- En pysty tähän. - Susan!
- Ei! - Susan!
Ei!
Ei. Älä tee sitä.
Ei!
Päästäkää minut!
Ei!
Ei hätää, Judith.
Ei hätää. Minä tässä.
Wren.
Ajattelin jäädä pitämään sinua silmällä, mutta sinä nukahdit.
Miten pääsit tänne? Miksi en kuullut sinua?
Ei mikään ihme.
Tämä on ollut rankka päivä.
Minä voin auttaa sinua rentoutumaan.
Tunnetko hengitykseni?
Joko helpottaa?
Hengitä kanssani, Judith.
Alas asti. Noin.
Lantioon asti.
Tunne koko kehosi.
Joko tuntuu paremmalta?
Hyvä.
Yritähän nukkua.
Olen ihan lähellä, jos tarvitset minua.
Etkö tosiaan tahdo kantaa tätä? Voisin kantaa enemmän puita.
Jos joutuisin ampumaan, osuisin sinua päähän.
Miten sinä pystyt siihen?
Tunnut olevan niin -
- eheä.
Teeskentelen, että sitä yötä ei koskaan tapahtunut.
En ajattele sitä.
Koskaan.
Se kuitenkin tapahtui, ja me kaikki joudumme elämään seurausten kanssa.
No, joillakin meistä on enemmän kaduttavaa kuin toisilla.
Kun näen sinut seuraavan kerran, jatkan vain eteenpäin.
Susan?
Onnea sen teeskentelemiseen, että sitä ei koskaan tapahtunut.
Tekstitys: Jukka Nissinen